Klappa.
vem är forrester?
Jamal!
Är du vaken?
Jag vet att du hör mig.
Jag skriver ner allting. Jag ska träffa din lärare...
och så jobbar jag sent. Så du får ordna middagen själv.
Okej.
Jag trodde du ville bli väckt halv åtta.
Rätt i kassen!
Stopp!
Var har du varit, J?
Jag sov.
Tänkte hela natten på hur jag skulle rädda er.
Vad sa du?
Fixa honom!
Skärp er nu.
Nu är jag vaken.
Visa mig vad du går för.
Sufflé, baby!
Du klarar det inte.
Stor idé.
Han ger nåt till Fönstret.
-Har du nånsin sett honom? -Fönstret?
Nej, men han ser oss.
Kom igen.
Vad är det med er? Vill ni inte spela?
Vakna!
År 1845...
skrev Poe sin mest berömda dikt, Korpen.
Han skrev den när han var hög på koks och fixerad vid döden.
Precis som fotbollslaget.
De är fixerade vid döden eftersom de alltid får smörj.
Baltimore har det enda fotbollslaget som är döpt efter en berömd dikt.
Har nån läst den?
"Trött en natt jag satt och drömde
"vid en gammal bok, där glömde"
Vad säger du?
Jag har inte läst den.
Jag vill ha uppsatserna nästa tisdag.
Pappa såg Fönstret för 20 år sen.
Han stod som ett spöke i fönstret, precis som i kemiboken.
Precis så.
-Var han vit? -Är mjölk vit?
Är inte alla spöken vita?
Jag bara skojade.
Han dödade visst nån, så nu stannar han inne.
Man måste döda en armé för att vilja gömma sig här.
Snack. Minns ni Shurrita som bodde under Fönstret?
Hon ringde en kväll och var helt hysterisk.
Hon hade visst hört knackningar från hans lya.
Knack...
Plötsligt skrek hon rakt in i luren.
För knackningarna kom nerför trappan.
Knack...
Nu var de utanför dörren.
Hon hörde att han knackade med nåt slags kniv.
Sen bröts samtalet. Det var sista gången vi såg Shurrita.
Hon som bodde på andra sidan gatan?
Hon är pundare.
Hon var schysst.
Jag vet bara att Fönstret betyder problem.
Alla sa...
att man skulle akta sig för Fönstret om man gick ut.
Vi måste akta oss för dina historier.
Men du tror mig, va?
Du snackar skit.
Fan.
Får jag gissa: Du skulle gå dit, va?
En gamling som tittar ut från fönstret.
Du hade gått, va?
-Det gör han inte. -Säg till dem.
-Han gör det inte. -Niggern är skraj.
Det är min tur.
Och?
Jag utmanar dig att gå dit.
Eller hur?
Som ni vill. Jag går dit.
-Han går. -Modigt.
Jag är redo.
Så ska det låta.
Jag tror dig, D.
Håll käft och plugga eller nåt.
Sätt dig här borta.
-Sluta reta mig. -Jag fyller år idag.
Stick.
-Jag sitter långt från dig. -Glöm inte äpplet.
-Fröken Joyce? -Ja.
-Trevligt att träffas. -Detsamma. Kom in.
Vi har fått tillbaka Jamals prov.
-Prov? -Diagnostiska prov.
Alla elever måste göra dem.
Har han inte berättat det?
Mrs Wallace, Jamal har G i genomsnitt...
vilket innebär att han klarar sig med nöd och näppe.
Det speciella i Jamals fall är hans provresultat.
Herregud.
Han läser jämt. Böcker jag själv aldrig läst.
En del har jag inte ens hört talas om. Och han skriver alltid.
Ända sen hans far stack. Så är det.
Fast det enda han pratar om är basket.
Det är hans sätt att bli accepterad.
Ungarna struntar i vad han skriver.
-Läget, Fly? -Okej.
Vill du ha biljetter, brorsan?
Tyvärr, de är slut.
Lägg av, vi vet att du har plåtar.
Tre ord:
Boston Red Sox.
Yanks mot Sox har varit slut en månad.
Förresten...
säg till Toyotapojken att flytta på sin billiga kofångare...
från mercan där borta.
Sätt igång!
Mamma ringde.
-Hon berättade om provet. Vad är det? -Inget.
Vad då "inget"?
Hade du andra planer, eller?
Det var din plan från början.
Jag vet. Lira lite för skolan...
sen delar man ut pengar och löser allas problem.
Titta på mig.
Vänta ett tag.
Ta de här.
Nu blir det väl vår plan.
En sak, bara.
Berätta inte för nån om proven.
Oroa dig inte, jag är din brorsa.
Allt stannar mellan oss.
Jag gillar dig.
Men kom ihåg en sak.
Mamma vet när matchen är slut, så kom hem direkt.
Akta dig och håll dig i skinnet.
-Okej. Tack. -Var försiktig.
Det stinker här.
Ser du fönstret? Han har det öppet ibland.
Det har varit släckt i två timmar.
Sover han?
Metusalem är tusen år. Han sover jämt.
Ska vi verkligen göra det här?
Jag tror jag - helvete!
Jag tror jag ångrar mig.
-Nej, jag klarar det. -Råttor.
Ta den. Du måste ta med nåt ut.
Göm dig på vår signal, okej?
Stanna inte för länge.
Okej.
Den är ranglig.
Skit! Tog du nåt?
-Fan! -Vad hände?
Din jävel!
Han sov inte, era pundhuvuden.
-Såg du honom? -Inte så länge.
Sluta studsa den där bollen inomhus.
Det står "Michael Jordan" med smuts över hela golvet.
Jag ska städa.
Michael Jordan hinner nog först.
Det tar tid att få varmvatten om du tänker duscha.
-Det tänkte jag inte. -Var är din ryggsäck?
-Jag vet inte. -"Vet inte"?
Vad då "vet inte"?
Du skulle ta nåt, inte lämna kvar nåt.
Varför slutar du inte tjafsa?
Vad hade du i ryggsäcken?
Jag vill inte prata om den.
Det tror jag säkert.
Jag ska lära dig en sak. Se mig i ögonen.
Han tittar säkert på dig nu.
Det kunde du inte. Så här ska det gå till.
Jag ska inte röra din bil.
Förlåt?
Du verkar rädd att jag ska skada bilen.
Det oroar jag mig för jämt. Ta det inte personligt.
Det är bara en bil.
Det är det inte alls. Det är en BMW.
Alla som vet nåt om det företaget...
vet att det inte "bara är en bil".
Alla som vet nåt om företaget?
Skulle inte jag göra det?
Det var inte så jag menade.
Det sista jag hörde om BMW...
var att de började med flygmotorer.
En kille som hette Franz Popp grundade firman.
Schysst namn.
Han gjorde en motor före 1920 som flög knappt 10 km upp i luften.
Popp och hans grabbar hade just börjat.
De gjorde en motor, 801:an, under andra världskriget, 14 cylindrar...
2 300 hästar, som lyfte 11 km upp i luften.
Hade de fått hållas hade de bombat skiten ur England...
och kanske vunnit kriget.
Det är därifrån den kommer.
En vit propeller på blå himmel.
Efter kriget sa vi åt dem att de inte fick göra flygmotorer.
Då började BMW fundera på att tillverka bilar.
Ungefär som den här.
Men det där visste du nog eftersom du leasar den.
Tack för historielektionen.
Ingen orsak.
Förstoppade tankar
toppenavsnitt!
saknar detaljer
kärv atmosfär - tomma ord
ovärdigt läsaren
Han har pillat på mina grejer.
Jag vill stötta skribenten, kan vi förflytta oss från Bronx en stund?
förstoppat
Vart vill du komma?
När jag kom häromkvällen...
vi hade slagit vad.
Jag undrar om jag kunde ge dig mer...
eller skriva nåt annat?
Vad sägs om 5 000 ord om varför du ska hålla dig härifrån?
Jag vet att du är där.
Ta bort din jävla hand från min dörr.
Jag kom bara...
för att lämna det där du bad om.
Vad då för nåt?
De 5 000 orden om varför du ville att jag inte skulle komma hit.
Det var liksom det du sa.
Försök komma ihåg det exakt med mina ord.
Kom in, Jamal.
Hej, raring.
Sätt dig.
När vi fick ditt senaste provresultat...
tänkte vi att privatskolorna kunde bli intresserade.
Vi hade rätt.
-Mr Bradley. -Jag heter David Bradley.
Jag kommer från Mailor School på Manhattan.
Mailor-Callow?
Det stämmer. Känner ni till oss?
Ja.
Mailor-Callow är inte bara stans bästa förberedande skola...
utan också en av de finaste privatskolorna på östkusten.
Där går bara de bästa.
Höstterminen har redan börjat.
Men varje år håller vi några platser lediga tills provresultaten är klara.
Dina resultat är milt sagt...
uppseendeväckande.
Jag undrar om du är intresserad av vår skola.
Det är inte lätt att byta skola, framför allt inte till en privatskola.
Men det här är inte det rätta stället för dig längre.
Det är inte nåt svårt val.
Mr Bradley...
vi har ingen chans att bekosta det.
Det kräver vi inte heller.
När dr Simon sa att bara de bästa går på Mailor...
glömde han säga att vårt engagemang sträcker sig utanför klassrummet.
-Jag trodde väl det. -Vi misstänkte det.
40 av våra elever har fortsatt spela skolbasket.
Tre har nått proffsnivå. Vi bedömde ditt spel förra året...
och trots att detta är ett rent akademiskt erbjudande...
blir vi inte missnöjda om du spelar.
Vi ber dig bara komma dit och titta och fundera på saken.
Tack.
-Hej då. -Vi hör av oss.
Nu knackade jag inte.
-Vem pratade du med? -Det säger jag om jag får mina 5 000 ord.
Lås dörren om du tänker komma in.
Den där mannen i bilen?
Han var från en privatskola.
De vill att jag ska börja där.
Vi behöver inte betala nåt.
Mamma och jag bor några kvarter härifrån.
Brorsan bodde också där förr, men han stack när pappa försvann.
Mamma slutade vänta på att pappa skulle bli ren.
Pappa tröttnade på att försöka.
Det var då jag började skriva.
Vad heter du?
Jamal Wallace.
Låter som nåt slags marmelad.
Hur gammal är du?
Sexton.
Sexton?
Och du är svart.
-Det är anmärkningsvärt. -"Anmärkningsvärt"?
Vad har min färg med saken att göra?
Du är förvirrad just nu, eller hur?
Om du säger vad du tänker kanske jag inte läser mer.
Men om du låter mig hållas med mitt rasistprat...
vad är du i så fall?
Jag ställer inte upp.
Det tror jag du gör.
Ett ansiktsuttryck är värt tusen ord.
Eller i ditt fall, bara två.
Här.
Jävla gubbstrutt.
"En hand för att ge, en för att ta emot när vi äter tillsammans i gemenskap.
"Må våra tankar, kroppar och själar växa.
"Och grattis till Jamal. Amen."
Har du sett det?
-Får jag se. -Försiktigt.
Vänta.
Det ser ut som en konstig skola.
Låt maten tysta mun, Terrell.
Du klarar dig fint. Mamma uppfostrar bara kämpar.
Du kunde ha gjort samma sak.
Även om jag jobbar på en p-plats är jag ingen vanlig p-vakt.
Jag är chef över alla p-vakter.
Du vet aldrig från vecka till vecka hur mycket du tjänar.
Ena veckan är det 50 dollar, nästa 100.
-Det är inget riktigt jobb. -Sluta, mamma.
Jag rappar. Det vet du.
Prata inte om rappen. Ät din mat.
-Vill du höra en låt? -Ät din mat.
Jag ska sjunga.
"När jag är klar för dan När jag lämnar stan
"Din son som är chef över parkeringsfan"
Visst har jag schysst röst, Jamal?
Jamal Wallace?
-Ja? -Hej, jag heter Claire Spence.
Bradley bad mig visa dig runt.
Okej.
Kom.
Du behöver inte svara på några frågor förrän du har bestämt dig.
Dessutom är inte lärarna här...
särskilt intresserade av elevinflytande.
De föredrar att höra sin egen röst.
-Vad menar du? -Det får du se.
I dag ska vi börja med terminens tredje obligatoriska bok.
En analys av en roman som lovar allt...
och en författare som kunde ha gett mycket mer.
Det är Robert Crawford. Han tillhör inventarierna.
När William Forrester var 23, år 1953...
bestämde han sig för att skriva sin första bok.
Många lovande författare pratade om att skriva århundradets roman.
William Forrester lyckades...
på första försöket.
Har du läst den?
Ja, har du?
Minst tio gånger.
Det var den enda bok han valde att ge ut.
Så vitt vi vet var det den enda han skrev.
Ert uppdrag till nästa vecka är att läsa den och berätta varför.
Jaha...
kommer du tillbaka i morgon?
Visst. De vill att jag spelar lite.
Jag hörde det.
Halva laget försvann efter studenten förra året.
Men det är precis som på college.
Du får en utbildning och de får vad de vill ha.
Båda kanske får vad de vill ha.
Kanske det.
Det var kul att träffas.
Detsamma. Kommer du i morgon?
Inte där du är, men...
vi kanske ses vid lunch.
-Jag sa inte de två orden i går. -Varför inte?
Jag ville att du skulle läsa mer av mig.
Det snackas mycket om dig där ute.
En massa legendskit.
Det går rykten. Folk undrar om du har dödat nån.
Och varför du alltid är här inne.
Jag skulle aldrig flytta. Det är så tyst här.
Vi har bråkiga grannar.
Deras unge skriker alltid, han är bara ett år...
och gubben skriker för att ungen gapar.
Sen börjar tanten gala. Men det låter annorlunda...
för gubben spänner på henne och hon bankar huvudet i väggen...
och skriker...
Det är bäst du rör om i soppan.
Va?
Rör om i soppan innan den stelnar.
Varför får vi aldrig en sån yta?
Kom närmare.
Nu.
Har du sett nån som skriker så?
Ja, en vuxen hane. Rätt fin.
Förirrade sig nog från parken.
En Connecticut-sångare.
Går du nånsin ut och fågelskådar?
Du borde ha nöjt dig med soppfrågan.
Syftet med en fråga är att få veta nåt som bara är viktigt för en själv.
Du undrade varför er soppa inte stelnar?
Troligen för att din mor växte upp i ett hem...
där man aldrig slösade med mjölk i soppan.
Det var en bra fråga, till skillnad från om jag nånsin går ut...
vilket inte är information som betyder nåt för dig.
Okej. Jag har nog inga fler soppfrågor.
Inte?
Varför snackade du om att jag är svart?
Det hade inget med det att göra.
Jag ville ta reda på hur mycket skit du tänkte acceptera.
-Du visste att jag skulle komma? -Ja.
Precis som jag vet att du ska byta skola.
Hur vet du det?
I dina texter frågar du dig vad du vill göra av ditt liv.
Det är en fråga som din nuvarande skola inte kan ge dig svar på.
Två och två. Wallace och Hartwell.
Hej! Jag heter Jamal.
Kolla den bara, okej?
Kolla bollen.
Kom igen.
Bollen är i spel.
Pressa.
Snyggt jobbat.
Försvara, då. Kom igen, sopan.
Kom närmare.
Varför lämnar du inte skitsnacket hemma?
Vad dum du ser ut.
-Jag ska visa dig. -Visst.
-Du har ingen chans. -Kom igen.
Kom igen, då.
Du är för kort.
Lite försvar vore fint.
Du har rätt. Lite försvar.
-Försök komma förbi linjen. -Va?
Förbi linjen, sa jag.
Jag pressar.
För mycket.
Möt!
Tio sekunder. Bollen går över.
-Jag tar din plats. -Va?
-Jag tar din plats. -Sällan.
Banan är min.
Så spelar vi här.
Det stämmer.
John Hartwell är bara en rik fjant som vill få så mycket...
av rampljuset som möjligt sista året.
-De tar allt på allvar här. -Det är ett allvarligt ställe.
Så allvarligt att jag får matfläckar på böckerna varenda dag.
Vad jobbar du med?
Forresters bok.
-Du hade ju läst den en massa gånger. -Jag vet, men se här.
Jag fick den av pappa. Det är en tidig utgåva.
-Jag måste gå nu. -Men du kom ju nyss!
Jag vet, men jag glömde en sak. Jag måste kolla en sak.
Vi ses senare.
William Forrester - SÖKNING
"Född: 1930...
"i Skottland."
William Forrester får pris för Årets bok
"Han flyttade till New York med sin familj i slutet av tonåren.
"Mr Forrester har inte kunnat nås för kommentar."
Säkert.
Tänker vi göra dessa besök till en vana?
Du visste ju att jag skulle komma.
Jag trodde du menade en gång.
Jag behöver hjälp med en grej i skolan.
En "grej" i skolan.
Vad är det för "grej" vi pratar om?
Har du läst den?
Jag försöker, men jag lyckas inte läsa mer än 10 sidor.
Vad jag minns...
tog det ett tag att skriva dem också.
Du har gjort hundöron. Visa lite respekt för författaren.
Det är du, va?
Du är författaren.
Jag har läst den. Den är inte dålig. Framför allt avsnittet...
Jag vet.
Det sista jag behöver är nån som berättar vad de tror att det är.
Det tänkte jag inte.
Vad tänkte du, då? Att jag skulle berätta om mig själv?
Jag har berättat om mig.
Du kunde lära dig ett och annat om att hålla tyst.
Om jag bad dig att inte säga nåt till nån...
om det här och om oss...
skulle jag kunna lita på dig då?
Visst.
Jag lovar.
Bra.
Och om jag bad dig om hjälp med att skriva?
Inga frågor om mig...
min familj, eller varför det bara blev en bok.
Jag lovar.
Bra.
Och god natt.
Hur känns det?
Vad då?
Att skriva som du gjorde.
Det får du kanske reda på.
Hör du, lillen...
Men det är vad jag säger.
Hur gammal är du, Kenzo?
Hur så?
Titta på ditt ansikte? Är det din mamma som har gjort det?
Hon var ung när hon fick dig.
Vet du varför man får det? För att man äter för mycket kakor.
Det sa Teresa.
Jag gillar stora tjejer. Stör det dig?
-Det är inget fel med stora tjejer! -Så stora?
Det spelar ingen roll. Det är som när jag är med era morsor.
-Inte min. -Nä.
Vänta nu, din prinskorv.
Sluta tjafsa. Du fick smörj i skolan en dag. Jag såg Duke klå dig.
Släng den på din morsa. Varje dag.
Din morsa! Släng inte din morsa!
Allt sitter i kistan, broder.
Varför skrattar du?
Dina glasögon ser ut som coca-colaflaskor.
Coke Classic.
-Har du träffat nån kändis? -Hur känd?
Jag vet inte...
nån som folk skulle känna till.
Såna kommer aldrig hit.
Tänker du stanna kvar här?
Ja, jag försöker bara komma in.
Men de är fina på ytan, visst?
Vi har fått datumet för årets uppsatstävling.
Ni som vill vara med måste lämna era bidrag...
före vårlovet, så ni kan skjuta upp det några månader till.
Experimentera gärna med att vara ute i god tid.
Mr Wallace?
Kom fram.
Jag fick se papperen från din förra skola.
Imponerande provresultat.
Lektionsarbetet var inte lika imponerande.
Är det den här nivån jag kan förvänta mig?
För i så fall...
blir det lättare att välja om du ska behandlas som elev...
eller som nån som bara vill, hur ska jag säga...
syssla med andra aktiviteter?
Det kommer förstås att synas i ditt arbete.
Ha en trevlig dag.
Det där skötte du bra.
Hur så?
Du sa inget. Gör man det, hamnar man i knipa.
-John Coleridge. -Jamal Wallace.
Hur många brukar säga emot?
Och stanna kvar i Crawfords klass? lnte många.
Jag hörde inte vad du sa.
Jag sa inget.
Har du läst alla de här?
Nej, jag har dem bara för att imponera på gäster.
Alla dina gäster.
Vi har pratat om din bok i skolan.
Folk har pratat om den i åratal. Men de har inte sagt nåt vettigt.
Fast jag tror jag förstår den.
Jag tror du skrev om att livet aldrig slutar lyckligt.
Jaså? Behövde du läsa en bok för att komma på det?
Men Crawford fattar det inte.
Han säger att killen som får problem efter kriget är du.
Nån symbolisk skit för alla dina problem med folk.
Robert Crawford?
Ja, men jag tycker det är skitsnack. Jag tror det handlar om nån annan.
Mr Johannsen?
Här.
Mr Massie, ute på er favoritresa igen.
Jag har fyra påsar. Jag lämnar dem utanför om du vill.
Nej.
Kom in.
Hur är det, mr Johannsen?
Solen går ner först om en halvtimme.
Då kan du börja din panikfärd tillbaka till Manhattan.
De borde räcka till nästa vecka.
Posten ligger här.
Mr Johannsen?
-Det viktigaste ligger i... -Viktigaste?
Jag betalade dina räkningar. Alla kopior ligger här.
Telefonbolaget ville veta om du ska förlänga abonnemanget...
eftersom ingen har ringt på...
Jag har med mig strumpor till kommande veckor. De ligger här.
Jag har med mig din senaste lön.
De ville veta om du löste in den förra. Den är fortfarande utestående.
Men inte enastående.
Ursäkta. Jag visste inte att du hade besök.
Vi bara pratade om...
tysk bilhistoria. Vill du vara med?
-Nej, jag står felparkerad. -Det är klart.
Ses vi nästa vecka?
Inte om jag har tur.
Varför lämnar du honom inte ifred och shoppar själv?
Varför är dina strumpor ut och in?
Strumpor är feldesignade.
Sömmarna är på insidan. Det gör ont i tårna.
I vissa kulturer bringar det tur att ha kläder ut och in.
Tror du på det?
Nej, men det är som att be. Det skadar inte.
Och visst går jag ut. Hur tror du annars att fönstren blir rena?
Låt oss prata mer om din lärare.
Hur kändes det när han sa vad du inte får göra?
Som om han vore bättre än jag.
Vi ska visa honom vad du kan göra.
Varför är orden vi skriver för oss själva...
alltid mycket bättre än orden vi skriver för andra? Akta dig.
Sätt dig.
Fortsätt.
Med vad då?
Att skriva.
Vad gör du?
Jag skriver, som du kommer att göra när du börjar trycka på tangenterna.
Är nåt på tok?
Nej, jag bara tänker.
Gör inte det. Det kommer senare.
Du skriver ditt första utkast...
med hjärtat.
Sen skriver du om det med huvudet.
Det viktigaste när man skriver...
är att skriva.
Att inte tänka.
Kan du inte sätta dig?
"Tid för den perfekta tron." Vad är det?
Sätt igång.
Ibland hjälper själva skrivrytmen oss att komma vidare.
Skriv ner dina egna ord så fort du börjar känna dem.
Tryck på tangenterna, för fan!
Ja!
Nu är det du som bestämmer.
genom den mörka tunneln.
Den är för mig lika vacker
som en kolsvart natt.
Det vi skriver här i lägenheten...
stannar här.
Utan undantag.
Nu satsar vi, grabbar.
-Det var foul. -Vad då? Jag var här först.
Det bestämmer jag.
Mina herrar, serien börjar snart. Om jag ser sånt här en gång till...
får ni slå straffar så jag ser vem som springer.
Är det förstått?
Ett.
Två.
Tre.
Elva.
Tolv.
Tretton.
Tjugonio.
Fyrtioåtta.
Fyrtionio.
Vänta.
En till.
Det var nåt av det mest imponerande jag nånsin har sett.
Varför vet jag att det inte dög för nån av er?
Duscha och stick härifrån.
Du tror nog att vi är likadana. Det är vi inte.
Mr Wallace?
Ja.
Den senaste uppsatsen du lämnade in...
visade stora förbättringar sen ditt första verk.
Tack.
Hur lång tid tog den att skriva?
Jag skrev den i går kväll.
I går kväll.
Jag har lite att ordna med här.
Hej då.
Just det. Välj igen.
-"Fåglars fjäderdräkt" för 600 dollar. -Svaretlyder:
"Färgglad och präktig."
Praktfink.
Nej, det är "Vad är praktfink?"
Vad ärpraktfink?
Man måste kunna reglerna för att spela.
Det skrevs av en författare som du aldrig hört talas om.
"Din plikt, du bevingade vårflamma...
"är att älska och flyga...
"och sjunga" Han skrev om praktfinken.
En sång om nya tider och ett nytt liv.
James Lowell.
Jag vet vem han är.
Jag fortsätter med "Dåliga förutsättningar" för 800 dollar.
Har du nånsin sett en praktfink här?
De flyger inte så långt från parken.
Så din lärare var inte direkt imponerad i eftermiddags?
Inte direkt.
Det finns en sak du borde veta om Robert Crawford.
Han skrev en bok några år efter mig.
Alla förlag tackade nej, vilket de gjorde rätt i.
I stället för att skriva en ny...
började han lära andra att skriva.
Hur vet du allt det?
Kom bara ihåg att bittert besvikna lärare...
antingen kan vara väldigt effektiva...
eller väldigt farliga.
Det här är vårt första steg i kväll. Skrik "Mailor" efter tre.
Ett, två, tre, Mailor!
Guld. Svart.
Rakt upp och högt.
Hur är det?
-Var du där i kväll? -26 poäng.
8 av 10 från golvet, 10 av 10 från linjen.
Skulle jag missa det?
Det var snyggt.
Det blev härliga guldstjärnor i statistiken.
Vad händer?
Våra kompisar ska till Red Rose. Jag sa att vi skulle ses senare.
Det är fredagskväll. Kom igen.
Tänker du göra om det varenda kväll?
-Det gick ju bra. -Minst sagt.
Det här är Fly.
Hej, jag heter Claire. Är du Jamals kompis?
Claire! Kom!
Jag kommer.
Håll inte kvar bussen för länge. Kul att träffas, Fly.
Vad var det där?
Håll käft.
När det gäller Red Rose...
Jag måste hem till en snubbe. De gör det varje år.
Sura inte.
Gå då, höjdarn. Jag vill ju inte hålla kvar bussen.
Är du här i helgen?
Var tror du jag är? I Hamptons?
Det var roligt att prata. Om du behöver nåt...
kan du väl ringa?
Samlar du på såna?
Ja, lite grand.
Vill du gå ut ett tag?
Visst. Känner du till det här stället?
Jag bor här. Kom.
De kommer att fira ditt spel ända till midnatt.
Så jag måste plugga hela dan i morgon till provet på måndag.
Vad då för prov?
Om Sherlock Holmes-böckerna.
Vi måste ta reda på en massa onödiga saker som:
Vem presenterade Watson för Holmes?
Det är för att tvinga oss att läsa allt.
Det lär nog fortsätta ett tag.
Kanske det.
Hur länge har du känt din kompis Fly?
Ett tag. Vi växte upp där båda två.
-I Bronx? -Ja.
Det måste vara tufft.
Vad då?
Nya människor, ny skola.
Är det inte det?
Nej.
Det som är tufft är att växa upp där inte ens snutarna vill vara på kvällen.
Att veta att man är säker där.
För dem man borde vara rädd för vet att man inte har nåt att ge dem.
Så det är bra att du är här.
De här typerna tror inte heller att jag har nåt att ge dem.
Släpp inte förbi mig. I så fall gör jag mål.
Är du redo? Håll dig framför mig.
Jag kom förbi.
Du är större än jag.
Det spelar ingen roll. Du måste försvara.
Hur då?
Hur du försvarar? Jag ska visa ett sätt.
Vänd på dig.
Känner du?
Ja.
Nu vet jag vart du ska, för jag känner hur du rör dig.
Försök gå till vänster.
Du kommer inte förbi. Jag kände att du gick ditåt.
Försök till höger.
Jag är kvar.
Jag kände att du gick dit också.
Försök komma förbi mig.
Vänta.
Du måste dribbla först.
Dribbla, så där...
Så här?
-Förlåt. -Claire.
Pappa?
Några av våra gäster ska gå.
Vi ses väl på måndag?
Claire?
Ja?
Det var Stamford.
Förlåt?
På baren i London.
Det var han som presenterade Watson för Holmes.
Så kanske du får lite tid över när alla är klara där inne.
Vet du hur länge jag har jobbat med den?
Det är inte tid för den perfekta tron. Det är en evighet.
Du hör mig inte ens.
Om jag frågade varför du aldrig flyttade, skulle du inte...
Tredje stycket börjar...
med konjunktionen "och".
Man ska aldrig börja en ny mening med konjunktion.
-Jodå. -Nej.
Det är en regel.
Nej.
Ibland kan man påbörja en mening med en konjunktion...
för att framhäva den. Det kan vara författarens syfte.
Och vad finns det för risk?
Att man gör det för ofta.
Det stör läsaren och låter honom inte hämta andan.
Men regeln om hur man börjar meningar med "och" och "hur" är oklar.
Även om många lärare fortfarande lär ut den.
Många bra författare struntar i den, bland annat du.
Du har tagit nåt som var mitt...
och gjort det till ditt. Det är inte dåligt.
Tack.
Titeln är väl fortfarande min?
Jag antar det.
Det var området som förändrades, inte jag.
Här ändras fanimej inget.
Vad i helvete är det för språk?
Här inne pratar du inte som där ute.
Jag bara skojade.
Berätta hur området var när folk fortfarande läste din bok.
Vad sa du?
Inget.
Du sa "när folk fortfarande läste din bok".
Eller hur?
Vi har 24 exemplar...
men de är tyvärr utlånade.
Tack i alla fall.
Hade du tur?
Kom du med på väntlistan?
Din bok var utlånad.
Förresten...
jag betalade för maten.
Den kostade 13 dollar, så du fick rätt.
Jag försökte ringa och höra vad du ville ha, men du svarade inte.
Jag tog bort ringsignalen för 20 år sen.
Får jag fråga en sak?
Varför slösar nån som du...
tid på att läsa National Enquirer?
Vad är fel med det?
Det är skräp.
Du borde läsa The Times eller nåt.
Jag läser The Times till middag...
men det här är min dessert.
De har en uppsatstävling på skolan.
-Har du varit med i en sån? -En uppsatstävling?
-Ja. -En gång.
-För länge sen. -Vann du?
Det är klart.
Pengar eller nåt?
Pulitzer-priset.
Man måste läsa högt inför allihop.
Vad fan har det med skrivande att göra?
Författare skriver så att läsare kan läsa. Låt nån annan läsa upp det.
Har du nånsin läst din egen bok?
Offentligt? Fan heller.
Jag läser den knappt själv.
Du vet såna där kaféuppläsningar?
Vad är det bra för?
Sälja böcker, antar jag.
De vill få sex.
Ligger kvinnorna med en om man skriver en bok?
De ligger med en om man skriver en dålig bok.
-Har det hänt dig nån gång? -Visst.
Har du nånsin varit gift?
Det är inte direkt nån soppfråga, va?
Nej, det har jag inte.
Men jag har lärt mig ett och annat...
som kan hjälpa dig med den unga dam du alltid pratar om.
Som vad då?
Vägen till kvinnans hjärta...
är oväntade gåvor vid oväntade tidpunkter.
Ger du mig råd om kvinnor?
Oväntade gåvor, oväntade tidpunkter.
Vad oväntat!
Det är inte nån förstautgåva eller så.
Herregud!
-Vad då? -Det är ett signerat exemplar.
Jag kan inte ta emot den. Den kostade nog en förmögenhet.
Inte riktigt.
Bokhandeln kanske missade det.
Det brukar de inte göra.
Hur hamnade du på Mailor?
Från början var det en pojkskola...
så pappa gjorde vad alla i hans position skulle ha gjort.
Han blev invald i styrelsen och ändrade reglerna.
Alla i skolan vet det.
De skulle ha gjort det ändå.
Det ändrar inget. Jag är ändå dr Spences dotter.
Den där kvällen hemma, efter matchen...
när du visade hur man spelar basket.
Var det det enda du visade?
Det skulle inte funka.
Vad då?
Det.
Varför inte?
Fråga din far.
Jag ber inte om nåt äktenskapsförord.
Det var bara en fråga.
Varför måste allt vara svart eller vitt?
Jag har glömt frågan.
Du glömmer inget, mr Stamford.
Tror du inte att han skrev det? Det är en allvarlig åklagelse.
Du kommer till styrelsen med det här...
Jag är medveten om allvaret.
Det är utmärkt gjort.
Känner du igen det?
Det påminner om nåt.
Men jag vet inte vad.
Pojken gör bra ifrån sig på lektionerna. Resultaten från förra skolan var fina.
Han kanske bara behöver ledning.
Han är basketspelare från Bronx.
Som råkar har vunnit 17 raka...
åt en skola som gillar att vinna.
Har du tänkt på att han kanske är bra?
Inte så här bra.
Vet du vilken den absolut bästa stunden är?
När man är klar med sitt första utkast...
och läser det för sig själv.
Innan de där jävlarna...
tar nåt de själva aldrig skulle ha kunnat åstadkomma...
och förstör det på en enda dag.
Folk älskar den där boken.
Jag skrev den inte för dem.
Och när kritikerna började med sitt skitprat om...
vad jag egentligen försökte säga...
då bestämde jag...
att det räckte med en bok.
Det var för 50 år sen.
Det är faktiskt dyra biljetter. Kom nu.
Är det fortfarande ljust ute?
Det är kväll.
Nå?
Du är fin. Det är inte det allra senaste...
Jag menade inte hur jag såg ut.
-Jag undrade om vi var klara. -Visst. Kom nu.
Nu går vi.
Vi spelar här om två veckor.
Jag sa att vi spelar här om två veckor. Delstatsturnering.
Vänta, jag ska köpa ett program.
Fan.
Jag ska ta dig härifrån.
Jag håller dig.
Du gick ut förr, va?
Ja, för länge sen.
-Vad hände? -Hur ska jag veta det?
Jag har inte hållit reda på tiden.
Förlåt att jag tappade bort dig.
Ingen orsak.
Bra. Vi ska till ett ställe till. Det är tyst och på hemvägen.
Du har bara tio minuter.
Okej.
Ta den här.
Första raden.
"Ruths hus."
Varför tog du med mig hit?
För att det är din födelsedag.
Jag slog upp det i kalendern.
Du står inte bland de döda än.
Jag tänkte att alla matcher du såg...
vem du än såg dem med...
så kom du nog aldrig så här nära.
Vad gör de på planen?
Vem bryr sig? Du beter dig som om det var världsmästerskap.
Lugna dig.
Min bror och jag gick på varenda match.
Tills han tog värvning.
Jag trodde att inget skulle förändras när han kom tillbaka...
men han pratade lite mindre...
och drack lite mer.
Jag lovade min mor att hjälpa honom igenom det.
Jag mötte honom en kväll.
Jag låg hopplöst efter med drickandet.
Så vi drack lite till...
och efter ett tag sa han att han ville...
skjutsa mig hem igen.
Jag sa: "Nej tack."
På den tiden bodde vi fortfarande där.
Jag bara stod där...
och såg honom köra iväg.
Han klarade sig hela jävla kriget...
och jag lät honom köra full.
Senare samma kväll skrev sköterskan...
vad de nu brukar skriva...
och vet du vad hon sa?
Hur mycket min bok betydde för henne.
Min bror kallnar i rummet bredvid...
och det enda hon snackar om är en bok.
Sen förändrades allt.
Inom fem månader begravde jag...
honom, mor och far.
Allihop här i Bronx.
Vi tillbringade somrarna här.
Höstarna också, om vi hade tur.
Det blev många höstar med de lagen.
Kanske det...
men inte tillräckligt.
"Friden hos dem som har gått före oss...
"kan inte dämpa ofriden hos dem...
"som följer efter."
Du skrev det i din bok.
Om jag ger dig tillräckligt lång tid kommer du på ett sätt...
att förvåna till och med mig.
Vet han om det?
Nej, det gör han inte.
Det här var en av de bästa kvällarna på länge.
Hela kvällen?
Ja.
Hela kvällen.
Den där snubben...
hur sa du att du kände honom?
-Han är min lärare. -Jaså?
Han verkade annorlunda.
Letar du efter nån speciell?
Ibland kommer jag hit på morgnarna.
Bara jag, den lovande...
och alla de.
Jag fick en lapp om att jag skulle träffa dig.
Mr Wallace...
det är dags att ha ett ärligt och öppet samtal om dina uppsatser.
Jag trodde du gillade dem.
Din senaste?
Den gillade jag mycket.
När det gäller den...
är inte frågan om den är bra...
utan om den är för bra.
Din utveckling sen du kom hit har gått så ovanligt snabbt...
att jag måste dra en av två slutsatser:
Antingen har du en ovanlig gåva som plötsligt gett sig till känna...
eller så...
hämtar du din inspiration nån annanstans.
Med tanke på din tidigare utbildning och bakgrund...
ursäktar du mig säkert för att jag drar mina egna slutsatser.
Det var jag som skrev den.
Då har du nog inget emot att visa mig.
Nästa uppsats ska lämnas in om två veckor.
Du får sitta här på mitt kontor ibland.
Jag vill att du skriver den här.
Om det är nåt annat du vill berätta...
Jag tänker inte skriva ett ord.
Vad bevisar det?
Skulle han snackat om bakgrund om det gällt ett tvåpunktsbarn?
-Tvåpunktsbarn? -1.000.000 dollar.
En punkt, två punkter.
Nej, det tror jag inte.
Vet du vad folk är räddast för?
-Vad? -Sånt de inte förstår.
När vi inte förstår nåt, litar vi på våra antaganden.
Crawford kan inte förstå...
hur en svart grabb från Bronx kan skriva som du.
Så han utgår från att du inte kan det.
Jag utgår från att han är ett pundhuvud.
Du kände honom, va?
Crawford? Nej.
Men han trodde han kände mig.
Vad var det där om hans bok?
Många författare kan skrivreglerna...
men de kan inte skriva.
Och?
Crawford skrev en bok om fyra författare som kunde det.
Jag var den ende som var i livet.
Han övertalade ett förlag att köpa den.
Jag ringde ett artigt telefonsamtal...
till förläggaren och sa till honom och andra...
att jag höll på att skriva en ny bok...
-och om de ville bjuda på den... -Det var därför Crawfords bok försvann.
Men du visste att det inte skulle bli nån ny.
Ja, men inte de.
Det är intressant vad som händer när man inte har resurser.
Tid för den perfekta tron Av Jamal Wallace
Traditionen att lämna in uppsatserna så sent som möjligt lever kvar...
ett år till.
Mina damer och herrar...
får jag be om er uppmärksamhet?
Om det går bra.
"Förr"n syndens skam och sorgens flykt
"Kom döden, vän och kär
"Till himlen blyga knoppen ryckt"
Så trevligt att du ville vara med.
Det ingick inte i dikten.
"Och bad den blomma där" Nån som vet?
Ovanligt morgontrötta, tror jag.
Mr Coleridge.
Varsågod.
Hur många elever tror du är här i dag?
Jag vet inte.
Du kanske vågar dig på en gissning.
Trettio?
Och av de trettio vet ingen vem som skrev strofen.
Det är bra underligt, inte sant?
Vi kanske ska vända på det hela.
Vilka slutsatser kan vi dra av den?
Om författaren, menar du?
Om vad som helst.
Känns några av orden ovanliga?
Det är nu du har full tillåtelse att svara.
"Förr"n."
Varför är det ovanligt?
Det låter gammaldags.
Ja, nog gör det det?
Vet du varför?
För att det är över 200 år gammalt.
Det skrevs innan din far föddes, och innan hans far föddes.
Men...
det ursäktar inte det faktum att du...
inte vet vem som skrev den, eller hur?
Förlåt, jag menade inte...
Du av alla människor borde veta vem som skrev strofen.
Vet du varför, mr Coleridge?
Jag upprepar: Vet du varför?
Säg bara vad du heter.
Ursäkta. Hade du nåt att säga?
Jag sa bara att han skulle säga sitt namn.
Varför skulle det hjälpa mr Coleridge att säga sitt namn?
Det var han som skrev det.
Utmärkt, mr Wallace.
Din skicklighet når visst högre än basket.
Om vi vänder blad... du kan sätta dig, mr Coleridge.
Gå till sidan 120 i den lilla blå boken som...
Längre.
Ursäkta?
Låt bli.
Du sa att mitt intresse når högre än basket.
Men det heter "längre".
Inte "högre".
Du borde ha sagt "längre".
Utmanar du mig?
Inte mer än du utmanade Coleridge.
Den utmaningen kanske borde ha riktats åt nåt annat håll.
"Det är en sorglig sanning att också...
"stora män har små släktingar"
Dickens.
-"Du hör ljudet av..." -Kipling.
-"Alla stora sanningar börjar..." -Shaw.
-"Människan är det enda djur... -"Som rodnar...
"eller har anledning"
Mark Twain.
-Sluta nu... -Ut härifrån!
Ut...
härifrån.
Visst. Jag ska gå.
-Släpp det, Claire. -Vänta ett tag.
Så här slänger de ut en för att man vet nåt?
Du har ingen aning om vad Crawford kan göra.
Det har du rätt i.
-Tycker du att du borde be om ursäkt? -Nej.
-Gör du? -Nej.
Du gjorde inget fel. Du slog honom i hans eget spel.
Men...
det är nog klokt att vara försiktig.
För vad då?
Du har en gåva som kan ge dig fantastiska möjligheter i livet.
Om du inte strular till det...
genom att bete dig som en 16-åring.
De ringde från kontoret.
Mr Wallace.
Som du vet...
sitter professor Matthews i styrelsen. Dr Spence leder förtroenderådet.
Vi har gått igenom bidragen till uppsatstävlingen.
Vi hoppades att du kunde förklara vissa oklarheter kring ditt bidrag.
Tid för den perfekta tron.
Det är väl ditt bidrag?
Stämmer.
Vi har som rutin att fråga eleverna om de vill tillskriva källmaterialet...
nån annan författare när de lämnar in sin uppsats.
Vill du göra det?
1960.
En uppsats med namnet Basebollens bästa år...
och en underrubrik som lyder:
Tid för den perfekta tron.
Tryckt i New Yorker och skriven av...
William Forrester.
Din version är ganska originell, men...
man måste tänka på titeln och det första stycket.
Eller hur?
Antingen råkar du ha William Forresters tillstånd...
eller så...
Har du nån annan förklaring?
Nej.
Det är min uppsats.
Då måste jag dra tillbaka ditt bidrag och låta styrelsen diskutera saken.
De kan låta dig genomgå en akademisk prövning...
vilket skulle hindra dig från att spela basket i framtiden.
Styrelsemötet är först nästa vecka...
så du kan fortfarande spela till helgen.
Men styrelsen tar alltid såna här frågor...
på största allvar.
Vi föreslår vad vi ser...
som en lösning som kan passa oss alla.
Det viktigaste är att denna typ av fusk inte upprepas.
Du måste därför skriva en ursäkt till alla elever som du utnyttjade...
genom att lämna in uppsatsen...
och du ska läsa den högt på min lektion.
Jag tänker inte läsa nåt.
Styrelsen ska ha det i åtanke när de behandlar ditt stipendium.
Du ger oss inget val.
Ursäkta.
Förlöjliga mig aldrig inför mina elever.
Lämna tillbaka pennan när du är klar.
Inga vanliga hälsningar idag?
Varför skulle jag skriva om nåt som du har gett ut?
Akta dig.
Varför sa du inte att den kom med i en tidning?
Spelar det nån roll?
Du borde ha berättat det.
Vad gjorde du med den?
Jag lämnade in den.
Jag var ju tvungen att visa dem nåt.
Du lovade att allt vi skrev här skulle stanna här.
Jag vet!
-Jag bara tänkte... -Håll käft.
Vad har de sagt?
Jag kan bli avstängd om jag inte ursäktar mig skriftligt.
Gör det då.
Jag tänker inte skriva nåt.
Du klådde honom, han klår dig. Skriv det.
Skulle du låta honom göra det?
Är det här en läxa?
Jag är trött på alla läxor så fort jag kommer hit.
Titeln på din essä står på min uppsats. Vad är det för läxa?
Jag lämnade inte in den.
Du snackade en massa skit när du bara behövde säga:
"Lämna kvar den här för den trycktes i New Yorker."
Mer behövde du inte säga.
Jag hade behövt lite hjälp.
Nej, det går inte.
-Du behöver inte ens... -Det går inte, sa jag.
Förlåt.
Jag är van vid att inte få hjälp.
Sluta med ditt självömkande skitsnack om fadersfigurer.
Vad sa du?
Dra åt helvete, William!
Vad som är skit är att du låter mig ta skulden...
för att du är för feg för att hjälpa nån annan för en gångs skull.
Det är det enda jävla skälet.
Du vet inte ett dugg om skäl.
Det finns inga skäl!
Varför vissa av oss lever och andra inte.
Som tur är, har du flera decennier på dig att fatta det.
Vad har du för skäl att ha ett låst skåp med skrifter som ingen kan läsa?
Jag är trött på den här skiten.
Titta, Jamal har kommit på besök.
Hur är läget?
Kom igen.
Hur känns din första stormatch?
Lite närmare än jag trodde.
Därför tänkte jag att vi borde snacka.
Jag vet att det är tufft att klara både skolan och basketen.
Jag skulle inte klarat av det på den här skolan.
Det var kanske orättvist av oss att kräva det av dig.
Jag pratade med styrelsen och Crawford...
och vi vill slippa det här problemet lika mycket som du.
Så jag tänker ge dig ett erbjudande. Vi glömmer alltihop.
Nästa år får du ett mindre krävande schema.
Gillade Crawford det?
Crawford gillar det som är bäst för dig...
och för skolan.
Och i gengäld?
Du fixar bucklan i turneringen.
Om du ordnar det, ordnar jag resten.
Okej?
Sköt ditt jobb nu.
Kom igen, Pilgrims!
Passa till Jamal!
Ta bollen, Jamal!
Snygg passning.
Snabbare.
Foul! Ditåt!
Nu fixar ni det.
Time-out.
Vi kan fortfarande ta dem. Om vi stoppar nu får vi straffar.
Då är det klart. Skärp er nu.
Om de gör mål begär vi inte time-out. Bollen går till Hartwell eller Wallace.
Okej? Kom igen.
Vad står det?
Det ser inte bra ut.
Foul. 22, blå. Två skott.
Ställ upp er.
Två skott.
Vi klarar det.
-Jag vågar inte titta. -Det ordnar sig.
Kom igen.
Fan.
Ett skott kvar.
Matchen är slut.
Tack gode Gud. Han måste ha kommit in när vi var ute.
Låt honom sova.
-Jag släcker. -Släck och gå ut.
Du började städa ditt rum.
Till William
Jamal skrev det där till dig.
När då?
Efter matchen.
Han åker tillbaka till sin skola i dag.
Det är lustigt.
De låter en alltid komma en bit på väg...
innan de tar ifrån en allt.
Han är en bra grabb, ändå måste han komma tillbaka till skiten.
110:e UPPSATSTÄVLINGEN
Är det ledigt här?
Jag tror det.
Jag väntade mig inte att hitta dig här.
Det är fortfarande min skola.
Vill de ha mig härifrån får de ordna det själva.
Det lär de göra.
Det kvittar.
"Vinterns mörker och kyla är bara ett kort förspel inför våren.
"Trots att dess grepp känns evigt är vårt tålamod en värdig motståndare.
"Vi förnyar åter oss själva...
"och söker efter de ljusa stunder som kan tjäna...
"som kan tjäna därför...
"Därför kan tjäna som hörnstenen i vår framtid."
Tack.
Professor Crawford.
Får jag läsa några ord?
Vad gör han här?
Naturligtvis, självklart.
Tack.
Jag heter William Forrester.
Ursäkta.
Det där är jag.
Förlorad familj.
"När vi förlorar vår familj blir vi tvingade att hitta vår familj.
"lnte alltid den som är vårt kött och blod...
"utan som kan bli vårt kött och blod.
"Är vi visa nog att öppna dörren för vår nya familj...
"kan vi inse att vår längtan efter en far som visar vägen...
"efter en bror som inspirerar oss...
"Det finns bara en sak att säga:
""Jag önskar att jag hade sett det, gjort det, jag önskar att...""
De flesta av er är för unga...
för att veta vad ni önskar er.
Men när jag läser dessa ord...
av hopp och drömmar...
inser jag att den enda önskan...
som blev uppfylld så sent i mitt liv...
var vänskapens gåva.
Mr Forrester, jag talar för alla när jag tackar för ert besök.
Tyngden...
i era ord...
är nåt vi alla borde sträva efter.
Får jag fråga varför vi fick den äran?
Professor Crawford...
jag har talat här i dag för att en vän till mig inte fick göra det.
En vän som hade modet att skydda mig...
trots att jag inte ville skydda honom.
Han heter Jamal Wallace.
Är Jamal Wallace er vän?
Ja.
Jag hjälpte honom att hitta sina egna ord genom att börja med mina.
I gengäld lovade han...
att aldrig nämna mitt namn.
Han höll sitt löfte.
Jag är säker på ert goda uppsåt, men ni förstår nog...
att ert besök inte förändrar...
det faktum att vår styrelse har fattat ett rättvist beslut i fallet.
En sak till.
De där orden jag läste i dag...
hade jag inte skrivit själv.
Det gjorde Jamal Wallace.
Tystnad.
Lugna er.
Det har ingen inverkan...
på beslutet om...
Som ansvarig för tävlingen har jag rätt att yttra mig.
Sätt dig, Robert.
Jag har varit lärare i över 30 år.
Jag har lärt mig att mod är viktigt.
Jag anser att mr Forrester...
har löst problemet...
på bästa sätt för oss alla. Som styrelseordförande har jag...
sista ordet i beslutet.
Du behöver inte infinna dig på styrelsemötet nästa vecka.
Mr Forrester...
om ni nånsin skulle vilja åta er ett jobb som lärare...
Nej.
Har du skrivit detta, Jamal?
Sexton år.
Fantastiskt.
Från och med nu får du fatta dina egna beslut.
Jag trodde du skulle säga: "Det har jag alltid gjort."
Inga fler läxor. Men jag har en fråga.
De där straffskotten i slutet av matchen...
missade du eller missade du?
Det var inte direkt nån soppfråga, va?
Kom.
Tror du vår show i dag hamnar i National Enquirer?
Absolut.
Jag sticker oavsett vad som händer.
Vad är det du och dina vänner skulle säga?
Resa?
Jösses.
Vart ska du sticka?
Jag har ett hemland jag inte sett på väldigt länge.
Du menar lrland.
Skottland, för sjutton.
Jag bara skojade.
Lova att skriva.
sista året
Vad är det, John?
Har du hört nåt från William?
Ja, men jag vet inte vad han gör. Han bara kollar upp collegevärvarna.
Jag kom just nerifrån. Du verkar ha fått en till.
Nähä?
Vi ses.
-Steve Sanderson. -Hur står det till?
Tack för att du kom med så kort varsel.
Inga problem.
Från vilken skola är du?
Jag är advokat på Roberts & Carter.
-Advokat. -Ja.
Men grattis till allt. Det är fantastiskt.
Några grabbar på kontoret har följt dig.
Vi representerar William Forrester.
Hur mår han?
Sätt dig.
Vi har fått besked om att William har gått bort.
Jag beklagar.
Han ville att du skulle få...
det här med en gång.
Vad hände?
William hade cancer.
De upptäckte det för några år sen.
Det här är vansinne, Jamal.
Titta på alla böcker.
Rör inget.
Käre Jamal,
nån jag kände en gång skrev att vi överger våra drömmar...
av rädsla för att misslyckas, eller än värre, för attlyckas.
Jag visste mycket tidigt att du skulle förverkliga dina drömmar...
men jag trodde aldrig attjag skulle göra detsjälv.
Årstiderna ändras, min vän.
Jag väntade till mittlivs vinter för att uppleva detjag gjort under året...
men jag skulle ha väntat ännu längre om detinte hade varit för dig.
Ska du stanna här ett tag?
Nu ser du mig inte i ögonen.
Du klarar dig. Kom nu.
Res dig.
SOLNEDGÅNG - roman av William Forrester - förord av Jamal Wallace
Ripped by W33D
Subtitles made with Subrip